- Tidigare: - Emma, det går att laga Excalibur.
En gnista från mänsklighetens ursprungliga eld smidde Excalibur.
Jag är en överlevare tack vare den här ringen.
En fjättrarbrygd som styr världens mäktigaste trollkarl.
Merlin! Vad fint att du kom.
- Du ljög för David. - Ja, jag måste tänka på riket först.
Det är Arturs tält. Jag går in först. Ni får vakta.
- Och om han kämpar emot? - Då kommer han att ångra det.
- Artur. - David, vad trevligt att se dig.
- Kom och slå dig ner med oss. - Varför ljög du för mig?
Varför försökte du bränna den blodröda kronan?
- Så du kom på mig. - Ja, min vän.
- Den biten var sann. - Det spelar ingen roll längre.
Men jag vill ha svar. Det fanns ett meddelande från Merlin.
Han sa att bara en person kan döda den Mörke.
Hon heter Nimue.
Berätta vem det är.
Han kommer undan!
Ser man på... Du verkar ha tagit med en krok till en svärdskamp.
Jag tog med ett svärd, men jag har visst förlagt det.
Det är alltid enkla misstag som gör att vi blir dödade.
Excalibur! Det är helt.
Ja, men det kommer inte att hjälpa dig.
Svärdet styr inte nån nu.
Jag borde väl säga tack.
Du behöver inte säga nåt. Gör bara inte om det.
Förlåt för det jag sa ombord på mitt skepp.
För att du inte godtog mig eller att du inte älskade mig?
Det är mer komplicerat än så.
- Det kvittar. Jag är den Mörka. - Du är mer än så. Du är du.
- Du räddade mig. Det var Emma. - Vad vill du?
Jag vill hjälpa dig, och jag behöver din hjälp för det. Vem är Nimue?
Nimue spelar ingen roll. Allt är över imorgon.
Vad är över? Och varför behöver du det jädrans svärdet?
All den där makten, och du har inte modet att svara på en fråga.
Varför behöver du Excalibur?
Jag vet att du är kvar där, Emma, och du har dina skäl.
Ja, det har jag! Vill du veta varför jag gör allt det här?
Jag gör det för din skull.
Utanför Camelot tre veckor tidigare
- Mamma! Hittade du...? - Prometheus flamma? Ja.
- Vi kan laga Excalibur med den. - Äntligen lite goda nyheter.
- Då ska vi få ut mörkret ur dig. - Ja. Var är svärdet?
- Jag vet inte. Ingen kom med det. - De borde kommit för flera timmar sen.
- Har du sett Merlin? - Var han inte med dig?
Jo, men han försvann. Nåt är fel, vi går nog inte säkra här.
- Vi borde stänga. - Henry, lås framdörren.
Jag låser på baksidan.
Henry?
Han kommer att bli bra när vi är klara.
Förlåt dramatiken, det är inte min stil, men jag måste följa order.
- Order? Vems order? - Arturs.
Min elev gjorde nåt jag inte förutsåg. Han band mig till Excalibur.
Artur har beordrat mig att laga Excalibur.
- Jag behöver dolken och flamman. - Nej.
Då beordrar han mig att döda din familj, och jag måste lyda.
- Har Artur min familj? - Ja, på grund av mig. Förlåt.
Om en timme vill han byta deras liv mot dolken och flamman.
Det hinner jag inte. Det är inte en låga än.
Jag har sett styrkan i dig, Emma. Lågan kommer att brinna.
Då får Artur som han vill. Svärdet kommer att bli helt.
- Ska jag bara ge upp utan en kamp? - Att acceptera är en sorts styrka.
Jag vet att du har mörkret inom dig, Emma, men jag ber dig...
...försök inte hämnas. Begå inte samma misstag som Nimue.
Vem är Nimue? Vad hände i Camelot?
Jag önskar att jag visste. Den blonda demonen tog mina minnen med.
Varför förstörde du Merlins meddelande? Vad är det du inte säger?
Han vet inget. Han är en kung utan rike. Han är inte längre viktig.
- Känns det bättre? - Inte förrän jag får svar.
- Emma sa att det handlade om mig. - Är du så naiv?
- Hon manipulerar dig. - Nej, det var Emma som pratade.
- Emma kanske inte finns nu längre. - Hon har rätt.
Den här Mörka har Excalibur, och hon kommer att förinta all vit magi.
Hon har ju inte använt svärdet.
Hon behöver en ingrediens till för trollformeln.
Så vi tar reda på vad det är och hindrar henne från att få den.
- Då får vi tillbaka Emma. - Ni kan stirra i magiböcker...
...men nåt hände mellan oss i Camelot.
För att hjälpa Emma måste vi veta vad det var.
Krokodil, vi måste prata.
Har du inte hört? Jag är inte längre den mannen.
- Belle, du kan... - Ja, förlåt. Jag trodde du var Emma.
Tur att jag inte är det. Ett armborst hade inte hjälpt.
Det var det bästa vi hade. Jag hade lite bläckfiskbläck på lager...
...men tyvärr så hittade hon det.
De Mörka är smarta på det viset.
Tillräckligt smarta för att få alla att tro att de har förändrats.
Jag behöver veta vad Emma tänker.
Hon sa att hon gör det på grund av mig.
Det här handlar inte om vad du gjorde, utan om vad hon gjorde.
- Är du säker på det? - Jag har sett hennes ansiktsuttryck.
Jag känner igen det alltför väl: Ånger.
Jag blev Den onde för att rädda min son.
Jag begick otaliga synder och övertygade mig själv om-
- att jag skulle sona för dem när jag hade hittat honom.
Men det går aldrig som man tror.
Om du vill veta vad Emma Swan är ute efter, ta reda på vad hon gottgör.
Hur gör jag det? Jag har letat efter henne. Hon vill inte bli hittad.
Då måste du ge henne ett skäl att hitta dig.
Mr Gold PANTLÅNARE & ANTIKHANDLARE
Emma!
Vad hände mellan oss?
Vad fasen vill du mig?
Jag skulle inte tända den om jag var du, vilket jag är.
Om Artur använder den för att laga Excalibur kommer han att döda dig.
Det är dåliga nyheter för oss i ditt huvud.
Jag har inget val. Jag måste tända gnistan för att rädda min familj.
Jag kan inte riskera deras liv.
- Vad fasen är fel med den? - Fel med den? Eller fel med dig?
Merlin sa: "Du kan bara tända den när du är redo att släppa mörkret."
Så du är kanske inte det.
- Du har fel. - Bevisa det då. Tänd flamman!
Kom igen, gör det då. Bara gör det. Tänd den!
- Jag försöker! - Hallå.
- Henry... Du skulle inte se det. - Vad försökte du göra?
- Tända flamman. - Vad sa rösterna?
Att jag inte kan för att jag inte vill släppa mörkret.
Kanske du bara behöver nåt som motiverar dig.
Här. Jag har något att visa dig.
Ett projekt Krok och jag jobbade med. Operation Light Swan.
Han letade efter ett hus som du skulle gilla...
Så han kunde be mig flytta in.
Han sa att huset är ett löfte, lite som en plan för framtiden.
Vet du vad? Rösten i mitt huvud hade rätt. Jag vill inte avstå mörkret än.
- Va? - Jag måste använda det en sista gång.
Jag har dolken och flamman, men du får dem inte förrän min familj är fri.
Nej. Du lämnar över dem nu, annars släpper jag lös Merlin.
Emma, snälla... Jag vill inte slåss mot dig.
Nej, men det vill jag. Nu har mamma fått tillbaka sin magi.
Säg mig, den Mörka, vad ska du göra?
"Sen öppnade häxan spisen och var redo att stoppa in Greta."
Oj! Jag kände den. Du måste gilla boken lika mycket som din mamma.
Aj. Lugna dig!
Nåt är fel! Nåt är fel!
Hjälp! Nån måste hjälpa mig!
Släpp ut mig!
- Vad har hänt? - Det är bäst att ni ser det själva.
Akta, det kan vara ett av hennes tricks.
Stirra inte bara! Hjälp mig!
Hur har det gått till? Du var bara i andra månaden.
Hur tror du? Svart magi!
Vems svarta magi?
Emma Swan!
Jag får väl göra på det svåra sättet.
- Räknade du med att bli räddad? - Jag är väl optimist...
...desperat, eller båda.
Jag behöver veta vad som hände mellan oss i Camelot.
Det är inte så lätt.
Vad du än gjorde och försöker gottgöra, så förlåter jag dig.
- Jag behöver inte förlåtelse. - Säg det, då.
Du kan inte ha gjort värre saker än jag. Jag var pirat i hundratals år.
Och du tror att det är samma sak?
Ser du den? Den tillhörde en man vid namn Barnaby.
Han kallade mig enhänt, så jag dödade honom och tog ringen.
Den här kom från Edgar. Han drack kaptenens vin, så jag dränkte honom.
Varje ring är en sorglig historia.
Den här, då?
Jag trodde att den försvann i Camelot.
Du gav den till mig för att jag skulle gå säker.
Det är den sorgligaste historien. Den tillhörde min bror, Liam.
- Du kan få tillbaka den. - Behåll den.
Jag hade ringarna som troféer. Men det förändrades när jag träffade dig.
- Vad är de nu? - En påminnelse...
...om att alla synder kan förlåtas om nån älskar en.
Och jag hade fel förut. Jag älskar dig, oavsett vad du har gjort.
Vill du veta sanningen oavsett hur hemsk den är?
- Ja, det vill jag. - Då finns det nåt jag måste visa dig.
Varför är vi här? Du lovade mig sanningen, inte att gå husesyn.
Sanningen är knepig. Man måste leta efter den.
Okej, jag spelar ditt spel.
Jag antar att det har sina fördelar att vara den Mörka.
Vilken utsikt över havet! Inget går upp mot fullmånen och vågorna.
I Camelot sa du att havet lugnade dig. Jag tänkte att du ville se det.
- Du valde ett vackert hus. - Jag valde det inte. Det gjorde du.
- Det är min handstil. - Du sa att det var vår framtid.
Allt jag har gjort är för att hålla den framtiden vid liv.
Då är väl detta stunden då du berättar sanningen.
Ja, snart. Snart.
Jag kan inte berätta allt förrän det är över-
- för om du visste vad jag var ute efter skulle du försöka stoppa mig.
Vad gjorde du?
- Håll dig lugn och andas. - Tyst. Jag låtsades vara barnmorska.
- Varför skulle Emma göra det? - Ingen aning.
- Är du säker på att det var hon? - Om hon bjuder på mat, ät den inte!
- Skrek nån efter en läkare? - Få ut den arga bebisen!
Sist när jag förlöste ett barn försökte du stjäla det.
Men varför stjäla ett när det är mycket roligare att göra ett?
- Dr Whale. - Vi behöver en annan läkare i staden.
- Vad är grejen med hårfärgen? - Så Emma får byta hårfärg?
Men jag förlöjligas? Kom igen, du gillar det.
Sluta prata! Dödade jag dig inte sist?
Nej, du slängde mig tvärs över rummet. Hoppas det inte händer nu.
Okej, det är affärsmässigt idag.
Då mäter vi dina värden och får ut bebisen.
- Vi måste skydda bebisen från Emma. - Är hon här?
Snart. Och vi hittade trollformeln som förintar vit magi.
- Hon behöver bara Excalibur... - Och skriket från en nyfödd.
Hon får inte barnet, inte medan jag är vid liv.
Ta av armbandet så jag kan försvara mitt barn.
Du är långt ifrån pålitlig, men jag ska skydda barnet.
- Men vad som händer dig... - Gör bara något!
Den Mörka, vem ska jag avrätta först? Din pojkvän, eller din far?
- Du kan få flamman. - Zelena!
Försäkra dig om att den är äkta.
Vill du ge mig min familj, eller fortsätter du att slåss?
- Merlin! - Snälla Emma, ge honom flamman.
Du kan inte vinna den här striden.
Jag önskar att du kunde besegra mig, Emma-
-men jag har varit med för länge.
Merlin! Döda hennes mor.
- Mary Margaret! - De är för starka.
- Fortsätt att försöka. - Merlin.
- Du måste stå emot det. - Jag kan inte.
Du är tidernas största trollkarl.
Om du inte kan stå emot mörkret så kan ingen göra det.
Jag sa åt dig att döda henne. Jag befaller dig att döda henne.
Jag kan inte stå emot mycket längre.
Du ska döda henne.
Inte idag, kompis.
Jag vet nån annan som behöver det.
Få oss härifrån!
- Tack. - Försiktigt. Du fick en rejäl smäll.
- Det fick du med. - Det här?
Jag har skurit mig värre när jag kliade näsan med fel hand.
Stå still.
Tack. Det sved inte ens.
Ser man på. Där ligger ett svärd.
Killian, vi gjorde det.
Nu måste jag bara tända gnistan, så får vi ut mörkret.
Gör det då, så kan vi åka hem.
- Smällde du till honom? Grymt. - Han fick en vänsterkrok.
De är inte i skogen. Zelena och Artur måste vara långt borta.
Merlin blir inte till hjälp. Att motstå Excalibur tog ut sin rätt.
Hur går det för Emma med gnistan?
Hon behövde vara ensam, så hon tog ut den.
- Behöver du eld? - Regina.
Jag tänkte att du kunde behöva en vän.
Han säger att jag inte kan tända den för att jag inte vill släppa mörkret.
- Vill du det? - Regina...
Hallå... Ingen vet bättre än jag hur lockande mörkret kan vara.
Du kan ljuga för dina föräldrar och dig själv, men inte för mig.
- Jag vet inte. - Det känns väl bra...
...att ge efter för varje impuls och svänga sig med stor makt?
- Och göra precis som du vill? - Ja. Ja, det gör det.
Är det fel?
Det är klart det är det, men det är också mänskligt.
Jag känner dig, Emma. Det tog lång tid, men jag känner dig verkligen.
Du är inte lika svag som jag var.
Om du klamrar dig fast vid mörkret är det av goda skäl.
- Det är bortom frestelse. Vad är det? - Jag vet inte.
Det är skillnad på att inte veta, och att inte vilja erkänna något.
Det är dags att riva ner de där murarna som du har rest, Emma.
- Vad gör du? - Hjälper dig att rasera murarna.
Som din vän befaller jag dig att säga varför du inte vågar släppa mörkret.
Då kan jag inte skydda min familj.
Det är ytterligare en mur. Säg sanningen nu.
- Det är det, Regina. - Nej, det är det inte.
Du måste vara modig nog att rasera murarna.
Dolken kan få dig att titta, men du måste välja att se.
Kom igen, berätta vad du egentligen är rädd för.
- Vad gör du? - Jag får svar.
Genom att styra henne? Det räcker.
Mår du bra?
Du tror du att grymhet hjälper henne.
Jag var inte grym. Du hade vetat om jag var det.
Jag kom närmare sanningen.
Det är inte mitt fel att den är smärtsam.
Krysta. Det är nästan klart. Du är jätteduktig. Krysta en sista gång.
Grattis! Det är en flicka.
Otroligt att det har gått så här långt. Hjälper jag verkligen Zelena?
Det är det rätta, Regina.
Är du redo att träffa din nyaste familjemedlem?
Ärligt talat så vet jag inte det.
- Robin. - Regina. Jag har en dotter.
Vad underbart.
Se vem som är grön av avundsjuka nu.
Se vem som strålar. Grattis!
- Du får inte barnet. - Inte utan en kamp.
Det vore ett problem om det var barnet jag var ute efter.
Nej.
Zelena, varför är du här?
Din galna tjej skyndade på min graviditet och kidnappade mig.
Hon separerade mig från min flicka. Och det sägs att jag är ond...
Varför? Varför behöver hon dig?
Det ser ut som om hon ska stjäla min magi.
- Varför behöver hon mer svart magi? - Det gör jag inte.
Jag ger Zelena min magi. - Killian, du hade rätt.
Jag tänker inte förinta vit magi, utan den svarta magin inom mig.
Om det var sant, varför skulle du hålla det hemligt?
Du skulle inte låta mig göra det som krävs för att göra det.
- Där kommer jag in i bilden. - Ja, mörkret behöver en behållare.
- Emma, vad tänker du göra? - Det jag måste.
Jag ska hugga ner henne med Excalibur. Då förintas mörkret för alltid.
- Därför skulle barnet ut... - Ingen oskyldig behöver skadas.
- Det är fortfarande kallblodigt mord. - Killian, hon dödade Neal och Marion.
- Med tiden hade hon dödat dig. - Det handlar inte om Zelena.
Det handlar om dig. Vi for till Camelot för att få hjälp av Merlin.
Han har säkerligen en lösning som inte kräver det här.
- Merlin kan inte längre hjälpa oss. - Varför inte? Vad hände där?
Varför gör du egentligen det här?
Där är du! Jag har letat överallt.
Dolken är här. Regina tänkte använda den.
Det hon gjorde var fel. Jag är ledsen att det hände.
Det är inte jag. Hon har rätt.
Jag vet varför jag är rädd för att släppa mörkret.
Jag har bara erkänt det för mig själv.
- Vad är du så rädd för, älskling? - Det här. Vår framtid.
Du talade med Henry. Jag glömde att pojkar inte kan hålla hemligheter.
Han trodde det skulle hjälpa om jag visste vad som väntade hemma.
Så du vågar inte tända flamman för att du inte vågar flytta ihop med mig?
Det handlar inte om att flytta in... Det är hela grejen.
Jag sa att jag älskade dig, för jag trodde inte jag skulle se dig igen.
Jag kunde bara erkänna vad jag kände när jag trodde jag förlorade dig.
Det är värre än jag trodde. Du kan inte se en framtid med mig.
Så är det inte. Fattar du inte?
Jag är rädd för att jag vill ha en framtid med dig.
- Vill du? - Ja.
Så fort mörkret tas bort börjar framtiden.
- Jag vet att det låter galet. - Det låter inte alls galet.
Det låter som ljuv musik i den här piratens öron. Lita på mig...
Framtiden är inget att vara rädd för.
Ser du?
Hur kan Emma förinta vit magi med Zelena?
- Det kan hon inte. - Vad planerar hon?
Jag vet bara att ingen utom jag får skada min syster.
Vad tänker du göra när du hittar Emma?
Jag ska visa Dark Swan hur svart magi verkligen ser ut.
Hör du Emma där uppe? Du är hennes leksak. Vad gör hon?
Jag är ingens leksak. Vi måste ta oss ur bojorna innan Emma kommer.
De är inte problemet, det här är det.
Regina förtrollade min handled. Jag inte kan skära av den.
Utan magi tar vi oss aldrig ut levande!
- Tur att jag har det då. - Va? Har du magi?
Nej, min krok har det.
Jag fyllde den med magi för att slita ut ditt hjärta.
Kom igen då! Vad väntar du på?
Förra gången jag försökte hjälpa dig förrådde du mig.
- Hur vet jag att jag kan lita på dig? - Det vet du inte.
Men du har inget val.
Det har du rätt i. Då så, för tillit.
Det känns så bra att vara tillbaka.
Angående vårt avtal...
Ska vi dra?
- Regina, hon är vår dotter. - Om ni inte klarar det...
- Jag tänker inte skada henne. - Därför gav hon mig dolken.
Hon visste att jag är den enda som kan göra det nödvändiga.
- Håll er undan. - Nej, vi följer med dig.
Vi ska stoppa henne och rädda henne.
Jag behöver inte räddas. Ni måste lita på mig.
När jag är klar med Zelena kommer ni att tacka mig.
Varför skulle jag tacka dig?
I Camelot hjälpte du mig att erkänna saker om mig själv.
Nu återgäldar jag det. Du kommer att vara lyckligare när Zelena är borta.
Borta? Det här är inte rätt sätt, miss Swan, och det vet du.
- Så det är miss Swan igen? - Bete dig som Emma, så kan vi snacka.
Jag är Emma.
- Bra, hon är upptagen. Vi smiter ut. - Jag följer inte med dig.
Va? När jag håller mitt ord sjunker du med skeppet?
Om jag inte stoppar Emma sätter hon mörkret i nån annan.
Och jag behöver svar.
Hur ska du få dem? Hon vill inte öppna sig.
Emma stal bläckfiskbläck. Om jag hittar det kan jag få henne att tala.
Då så, då får du hoppas att hon inte hittar dig först.
- Verkligen? Jag försökte hjälpa dig. - Swan?
Förlåt, älskling, men du ger mig inget val.
Regina hade rätt. Du är en skurk. Berätta varför du blev det?
- Hur ska du få mig att göra det? - Jag har några idéer.
- Du hittade bläckfiskbläcket. - Zelena, varför kom du tillbaka?
Du sa att du inte kunde springa förrän du hade fått svar.
Jag kan inte heller springa förrän den Mörka har betalat.
Vad du än tror du gör...
Nej!
Jag slår vad om att du inte förutsåg det.
Du blev huggen i bröstet och undrar varför det inte gör mer ont-
-och varför du inte är död.
- Vad fasen händer? Berätta, häxa! - Du kan tro på mig...
...eller så kan du ta minnena som den Mörka stal och se med egna ögon.
Jag hittade det här ute.
Lita inte på henne. Jag kan förklara allt, Killian.
Gör det!
- Är du redo? - Ja.
Då är det dags att förinta mörkret, en gång för alla.
- För fasen! - Krok, vad är fel?
Han blöder.
Killian? Nej!
Det var Excalibur, men det var bara ett litet sår. Jag läkte det.
Det såg bara så ut. Excalibur smiddes för att skära av odödliga band.
- Ett sår från det kan inte läkas. - Vi måste kunna göra nåt.
- Inte ens Emmas kraft är stark nog. - Killian, jag kan inte förlora dig.
Det är okej. Emma, det är okej.
Nej! Snälla, lämna mig inte. Stanna! Tänk på vår framtid ihop.
Vår framtid är nu. Förena klingorna, så jag får se det innan jag går.
- Nej! - Nej?
Jag låter honom inte dö. Det finns ett sätt att rädda honom.
- Merlin sa att du inte kan göra nåt. - Ja, men det är väl inte sant?
Du berättade hur mäktig jag är. Jag kan använda makten.
Med Prometheus flamma kan jag befria dig från Excalibur-
- och binda Kroks liv till det. Det kan rädda honom.
- Emma, du vet vad som kan ske. - En ny ondska kan skapas.
Det mörkret kan inte förintas utan att du betalar det slutgiltiga priset.
Det blir ditt steg in i mörkret.
- Det kvittar hur det går med mig. - Emma, gör det inte.
Emma, dina föräldrar har rätt.
Om du hade kunnat rädda Daniel eller Robin, hur långt hade du gått?
Jag tänker inte förlora Killian. Ingen får hindra mig.
- Emma. - Killian.
- Du kommer att klara dig. - Nej, snälla. Du måste släppa mig.
Jag vill inte betala det här priset. Jag vill inte bli det.
Det blir du inte. Du kan kämpa mot mörkret, jag kan hjälpa dig.
Jag är inte lika stark som du eller Merlin. Jag är svag.
Saker jag har gjort... Jag har gett efter för mörkret förut.
Det tog sekel att stöta bort det. Jag vet inte om jag klarar det igen.
Men vår framtid, då?
Jag är lycklig, för jag vet att du har en.
Det räcker inte för mig!
Vad är det som händer?
Det är för sent.
Jag är verkligen ledsen, Killian, men jag hade inget val.
Nej, det måste finnas en annan förklaring.
Är sanningen svår att svälja?
Här... Ta en titt på svärdet.
En förklädnadsformel. Den fanns där mitt framför ögonen på dig.
Och du såg det inte ens!
Jag antar att det inte är den Mörka längre, utan de Mörka.
Så det var därför du räddade mig? Jag var aldrig i fara.
- Du ville bara dölja sanningen. - Jag ville gottgöra det först.
Genom att döda mig? Vad gulligt.
Det var enda sättet att förinta mörkret i oss båda.
Allt jag har gjort sen vi kom tillbaka var för att rädda dig.
Är det här att rädda mig? Hur kunde du göra så mot mig?
- Förlåt. - Det var den framtiden, Swan!
Då så. Säg mig, är du redo att veta vad mer som hände i Camelot?
Ja.
Men först måste vi ta hand om henne.